Dries on korostanut suunnittelussa 30 vuoden urallaan käsityötaitoa.
Nykyisin muodista on tullut tuote.
Driesin työssä näkyy silti tunnetta ja intohimoa.
Se on yksi syy hänen maailman- laajuiseen menestykseensä.
Hän rakastaa muotia intohimoisesti mutta tekee sitä hillitysti.
Hän ei ole tyypillinen muodin persoona, mistä pidän.
Hän on yllätyksellinen, mitä moni ei uskalla olla muotimaailmassa.
Hän löytää työssään uskomattoman systemaattisesti tasapainon-
niin värien, mittasuhteiden kuin linjojenkin suhteen, ihan kaikessa.
Belgialaiset suunnittelijat, etenkin Dries, tarkkailevat aitoja naisia.
Dries Van Notenin vaatteet tuovat varmuutta käyttäjälleen-
joka valitsee silti itse tyylinsä.
Driesin vaatteilla ei haeta mitään tiettyä "lookia".
KESÄMALLISTO 2015 Grand Palais, Pariisi, syyskuu 2014
Olen tainnut ajautua liian syvälle. Tämä on vallannut elämäni.
Olen lähestulkoon pakkomielteinen.
Mutta kyse ei ole muodista. Muoti on...
Se on kovin tyhjä sana.
Muodin tilalle pitäisi keksiä uusi sana.
En vain tiedä, mikä. "Muoti" on huono sana.
Muoti vaihtuu puolen vuoden välein.
Niin ihmiset ajattelevat muodista.
Haluan löytää ajattomamman sanan.
Onko se mahdollista? - Toivon niin.
Toivon luovani muotia niin, sillä se on tavoitteeni.
Kertokaa, onnistunko vai en.
TALVIMALLISTO 2015-2016 Pariisi, maaliskuu 2015
Linja vedetään täältä tänne, ja vähän ylemmäs täältä.
Häivytetään kunnolla.
Silmäkulmaa häivytetään tummemmalla sävyllä.
Siinä kaikki. Helppoa kuin mikä.
Aloitetaan sovitukset.
Aloitetaan.
No niin, tytöt. Hetki on koittanut.
Tyttöjä on 40, ja valmista pitää tulla 20 minuutissa, muuten...
Sellaisena hetkenä käteni tärisevät.
Hoidanko minä nopeat vaihdot?
Saanko nähdä selän?
Hyvä.
En halua tehdä pikatuotteita. Vaatteeseen ei saa kyllästyä heti.
En halua tehdä sellaista.
Haluan tehdä vaatteita, joita arvostetaan-
joita voidaan käyttää eri tavalla-
ja jotka kasvavat käyttäjänsä mukana.
Vaatteesta voi tulla osa käyttäjänsä persoonaa.
Mukavan napakka. - Anteeksi.
Saat vyötärön. Onhan sinulla jo, mutta nyt saat sitä lisää.
Onko se liian tiukka? - Hyvä se on. Vitsailin vain.
Voitko hengittää? Se on tärkeintä. - Sen näkee sitten.
Minulla ei ole maagista kaavaa, jolla saan vaatteistani erityisiä.
Luominen tulee minulle spontaanisti.
En päätä tekeväni jotain erilaista.
Saan koskettaa siihen. Minähän sen loin.
Teen vain sellaista, mistä pidän.
Kaksi minuuttia. - Voitko kääntyä?
Meidän pitää olla hiljaa, koska musiikki on hiljaista.
Ihmiset miettivät, helpottuvatko näytökset ajan myötä.
Turha luulo. Eivät helpotu.
Ei tämä vaikeudukaan, mutta joka mallistolla on omat haasteensa.
Aina kun ajattelee, että nyt vedetään rutiinilla... Kaikkea vielä.
Muotinäytös ei ole koskaan rutiinia. Mikään ei ole itsestäänselvää.
Saavutusten eteen saa taistella.
Vauhtia nyt.
Tulkaa jonoon.
Tule tänne. Sinun pitää tulla jonoon.
Kädet taskuihin, molemmilla puolilla.
Onko toinen pidempi? - Hyvä se on.
Eteenpäin!
Ihan itkettää. Onnea.
Näin, kun silmäsi kostuivat. - Kiitos.
Kaunista. - Kiitos.
Hei. - Minulla on vieras.
Jackie Nickerson. - Onpa mukava tavata.
Emmekö ole tavanneet?
Rakastin takkeja ja valtavia housuja. Upeaa.-Kiitos.
Kiitos.
Sain mallistoon inspiraatiota historian intohimoisista naisista.
He olivat hulluna muotiin ja halusivat käyttää brokadia ja kukkia.
Rakkaus hulluuteen on unohdettu, joten yritin tuoda sitä takaisin.
Iris Apfel, Jane Birkin, Anna Piaggi.
Voi Harry, reppana pikkuinen. Tule tänne.
Olet hyvä poika. Niin olet. Istu ja ole kiltisti.
Haluatko kotiin? Niin minäkin.
Oletko vielä täällä? Anteeksi.
Tuossa olisi ratkaisu kiireaikoihin.
Asuntovaunu toimiston edessä.
DRIES VAN NOTENIN TOIMISTO Godefriduskaai, Antwerpen
No niin.
Tule.
Onko pallo hävinnyt? Missä pallo?
Ei näy. Ei näy. Etsi täältä.
Hyvä.
Täällä pallo on. Ota siitä.
Muut suunnittelijat lähtevät liikkeelle muodoista.
Minulla on tarina, henkilö tai esine-
tai tunne, jonka haluan toistaa mallistossa.
Sitten tarvitsen kankaita. Mitä voin käyttää kertoakseni tarinani?
Onpa upea. Vaikutelma on oikein hyvä. Tämä on kuin paljettikirjailua.
Olen maailman hemmotelluimpia suunnittelijoita.
Minulla on mahdollisuus luoda haluamani kankaat-
ja tukenani on tuottajia ympäri maailman.
He vain kysyvät, mitä haluan tehdä.
Monella suunnittelijalla ei ole sitä mahdollisuutta. Olen onnekas.
Tämä on kiinnostava. Tässä on jotain... En vielä tiedä, mitä.
Kankaiden kehittely vie meiltä 4-5 kuukautta.
Muut muotitalot eivät voi tehdä samaa.
Uusi mallisto pitää esitellä toukokuussa.
Me teemme paljon kankaiden kehittelyn eteen.
Hop.
Pannaan nämä tuolille. Hetki.
JÜRGEN SAILER Miesten muodin johtaja
Tämä näyttää epäaidolta. - Epäaidolta ja pellemäiseltä.
Ruutujen pitää olla vähän tylsiä. - Normaaleja.
Tämä on liikaa. Leopardikuvio on ehkä hyvä, mutta...
Ehkä koska olet tottunut siihen? - Liian simppeliä. Hopea on hyvä.
Kaikki, mitä teen, tulee luonnostaan.
Elementit täytyy yhdistää tavalla-
jolla yhteensopimattomuus ja tasapaino ovat oikeat.
Miesten mallisto kaipaa tarpeeksi maskuliinisia ja feminiinisiä osia.
Silloin se on kiinnostava ja uudenlainen.
Näin on parempi.
Pidän leopardikuviosta ruutujen kanssa. Näyttää hyvältä.
Kaipaan kontrastia, jännitettä ja yhteensopimattomuutta.
Niin minä teen töitä ja luon mallistoja.
Se kuvastaa tosielämää.
Liian yhtenäinen on tylsää. Haluan yhdistää eri elementtejä.
Makuni on sellainen, mutta se pätee kai kaikkiin ihmisiin.
Parhaat materiaaliyhdistelmät syntyvät sattumalta.
Sitä nostaa pinon kankaita pöydälle, ja se näyttääkin hyvältä.
"Tuo näyttää oikealta ja hyvältä."
Yhdistelmää ei olisi uskaltanut ajatellakaan, mutta sattumalta...
Silmät täytyy pitää aina auki.
Pane se takin päälle.
Tämä on mielenkiintoinen.
"Elvis-tekijä."
Tämä on aika hyvä.
Pidä tätä siinä.
Lapsena juoksentelin aina isän ja äidin liikkeissä.
Minun oli tarkoitus jatkaa liikkeiden johtoa-
mutta muodin luominen oli hauskempaa kuin osto ja myynti.
ANTWERPENIN TAIDEAKATEMIA, 1977-1980
Koulutus oli kuin löytöretki. Se oli jännittävää aikaa.
Vuosi 1977 oli punkia, Italia-muotia, Claude Montanaa, Thierry Mugleria...
Koulussa oli von Beirendonck, Dirk Bikkembergs, Ann Demeulemeester.
Ystävystyimme nopeasti. Autoimme ja kannustimme toisiamme-
ja haastoimme toistemme luovuuden.
Ajatus belgialaisesta muodista oli outo.
Uskoimme, että Belgia oli maailman epämuodikkain maa.
Kun mietimme mallistojamme, pohdimme nimiemme vaihtamista-
italialaisiksi tai ranskalaisiksi.
Halusimme kuitenkin pitää oikeat nimemme.
Loimme erilaisia vaatteita erilaisten ihmisten käytettäviksi.
Minä olin realisti.
En tiennyt paljonkaan viimeisimmistä pop-ja punkbändeistä-
koska koulutukseni koski klassista musiikkia.
Toisaalta minulla oli muuta annettavaa.
Toin rakkauden huonoa makua kohtaan, jos niin voi sanoa.
Etsin tasapainoa kauniin ja ruman välille.
Klassismi on työssäni tärkeää.
Töilläni on aina klassinen pohja.
Säilytän yhteyden klassiseen miesten ja naisten muotiin.
Arvostan käsityötä, ja huippumuoti kiehtoo minua.
Niin minut koulutettiin, ja se näkyy yhä mallistoissani.
Kun nyt sait taskun, pane käsi sinne. Nauti siitä, kun vielä voit.
Muoti ei kaipaa vallankumouksia.
Joka mallisto viittaa aina aiempiin, erityisesti miesten muodissa.
Pöytää ei voi ikinä pyyhkiä puhtaaksi uutta alkua varten.
Ota takki pois.
Jotta voisi sokeerata, pitäisi tehdä mielipuolisia juttuja.
Kaikki on netissä. On vaikea erottua sokeeraamalla.
Nykyisin yksityiskohdat ja se, kuinka asiat tehdään, on tärkeämpää.
Siihen minä keskityn.
Aikamoinen näky.
Mistä aloittaisimme?
Tärkeintä on nyt valita kangas- ryhmiä, joista otamme näytepalat.
Lähetetään ne Janelle, jotta hän saa tietää, mikä meitä kiinnostaa.
KESÄMALLISTO 1994 Hôtel George V, Pariisi, lokakuu-93
Tämä oli ensimmäinen naisten näytökseni, nimeltään "Flowers".
Käytin ensi kertaa painokuvioita-
silkillä, georgetella ja muilla ohuilla materiaaleilla.
Mallisto oli minusta liian nätti ja "chic".
Silkkiä pidettiin sopivana erityistilaisuuksiin-
ei arkikäyttöön.
Nakkasin koko malliston pesukoneeseen.
Silkki rypistyi, kutistui ja muuttui epämuodolliseksi ja vaivattomaksi.
Silkki tuntui minusta ensi kertaa sopivan arkikäyttöön.
Suzy Menkes oli näytöksessä. Hän kirjoitti huikean arvostelun.
Siitä alkoi oikea hullunmylly, josta seurasi suuri taloudellinen menestys.
Kaikki halusivat ostaa malliston. Se oli ihan hullua.
Vielä hullummaksi meno muuttui vähän myöhemmin, kun Madonna-
jonka joka suunnittelija halusi pukea-
pukeutui minun pukuuni.
Menestys vain paisui, koska kaikki halusivat samaa kuin Madonna.
Tämä mallisto on yksinkertainen ja hieman nostalginen.
Dries Van Noten nousi nopeasti nimettömyydestä suosioon.
Hän on toisena, heti Jean-Paul Gaultier'n jälkeen-
Journal du textile-lehden top 20-listalla.
Vaatetta käyttävä nainen on tärkeämpi kuin luomukseni.
Yritän tehdä melko neutraaleja vaatteita-
jotta nainen voi mukauttaa ne persoonallisuutensa mukaan.
Niitä voi käyttää monella tavalla. Siitä minä pidän muodissa.
Hän näyttää hyvältä kokomustaa vasten.
Meillä on jo monta elementtiä.
Minusta valokuvia tulee hyödyntää eri tavoin-
jotta on selvää, ettei kyse ole vain T-paidasta vaan käsitteestä.
Hänen tapansa unelmoida ja nähdä asiat tapahtuu ilman hierarkiaa.
Onpa kyse taiteesta, poptaiteesta tai korkeakulttuurista...
Hän kokee kaiken yhtä intohimoisesti ja uteliaasti.
Häntä saattaa viehättää kitsch, kliseet tai kansanperinne-
tai vaikka kadulla kulkevat työläiset. Kaikki inspiroi häntä.
Hienoa.
Kaunista.
Hyvä.
Pidän aina silmät auki.
Minun kanssani ei taida olla mitenkään helppoa elää.
Katselen ja mietin koko ajan. Olen kuin ikiliikkuja.
Ehkä vähän akateeminen, kuin muotiopiskelijan projekti.
Hänen ajattelutavalleen erityistä on vastakkainasettelu.
Hän ottaa jotain barokkiajalta ja yhdistää siihen jotain...
...sarjakuvista luodakseen kontrastia ja lisää siihen vielä jotain.
Hän kokee ajan samalla tavalla.
Keskiaika ja renessanssi voisivat hyvin olla nykyään.
Hän ei arvota mitään.
Kaikki kuuluu samaan sekoitukseen.
Hummeri. - Se on hieno.
Inspiraatiota saa paljon asioista, joista ei pidä.
Rumista ja vääristä asioista, jotka sattuvat silmiin.
Todella hyvä.
Tähän pilven alle voisi lisätä pari pidempää.
Haluan tämän muistuttavan kasvoja. Suun pitäisi tulla alemmas.
Voinko kokeilla? Haluan nähdä, miltä se näyttää vanhuksen päällä.
Tummansininen takki.
Mikäs häneen on mennyt? - Olen tulossa vanhaksi ja oudoksi.
Ihan hyvä.
TALVIMALLISTO 1996-1997 Pariisi, maaliskuu 1996
Tämä näytös, "Bollywood", on tyypillinen mallistoilleni.
Mallistoa tehdessäni mietin, mitä tapahtuisi-
jos kääntäisin esteettiset säännöt päinvastoin.
Intia kiinnosti minua. Käytin intialaisia kankaita ja kirjailuja.
Siellä rakastetaan polyesteriä, neonvärejä, kultaa ja kiiltoa.
Halusin käyttää sitä estetiikkaa meitä kiinnostavalla tavalla.
Se toimi. Mallisto myi hyvin, ja sillä oli iso vaikutus muotiin.
Se oli 90-luvulla, jolloin minimalismi oli pinnalla.
Helmut Lang, Jil Sander... Kaikki oli harmaata, mustaa, valkeaa ja nudea.
Se oli monelle sokki. Väreihin ei ollut totuttu, ja eteen tuli tätä.
HET RINGENHOF Lier, toukokuu 2015
Voilà! Vähän myöhäisiä magnolioita...
Tapasimme ensi kerran monta vuotta sitten juhlissa.
Sitten aloin tehdä hänen kanssaan töitä. Siitä lienee yli 25 vuotta.
Hän tarvitsi pieneen 16 neliön putiikkiinsa jonkun.
Viikon päästä aloin auttaa toimitusten kanssa-
ja ennen kuin huomasinkaan, kuuluin yritykseen.
Työkavereihin ei saisi rakastua, mutta se oli vaikeaa.
Tunsimme vetoa toisiimme-
ja pikkuhiljaa päädyimme tähän, missä olemme nyt.
Koko urani ajan olemme kuuluneet Patrickin kanssa toistemme elämään.
En ole kokenut muuta.
En tiedä, millaista on luoda muotia asumatta kumppanin kanssa-
joka auttaa malliston kanssa.
Jos täällä on keltaista, täälläkin on tärkeä olla keltaista.
Värit toistuvat, ja sisustus peilautuu kimpussa.
Kimppu kuvastaa huoneen värejä.
Kaikessa, mitä teemme, on mukana intohimo.
Talo, puutarha, elämäntapamme... Kaikki on intensiivistä.
On sekä hauskaa että tuskaisaa olla tarkka yksityiskohdista.
Teemme asioista monimutkaisia.
Dries voi kertoa tarinasta puolet ja minä toisen puolen.
Niin ehkä käy, kun ollut yhdessä näin pitkään.
Kauanko? - Kauan.
Sanotaanko vain, että kauan? - Kauan.
Varmaan lähemmäs 30 vuotta. Ei, 28 tai jotain sellaista.
Milloin rakastuit häneen? - Olipa vaikea kysymys.
Millainen elokuva tämä oikein on? - Saahan sitä yrittää.
Hankala kysymys.
Mikä oli suhteenne suurin haaste? - Emme juurikaan ajattele sellaista.
Me vain teemme. - Niin.
Joskus olisi mukavaa, kun olisi enemmän vapaa-aikaa.
Toisaalta enemmän aikaa mallistolle, ja enemmän aikaa...
...lähteä parin viikon lomalle.
Mitä oikein puhut? Lomalleko? - Se on vaikeaa muotialalla.
Etenkin minun kanssani.
Selitähän, Dries.
Kaikki nauravat minulle, mutta teen suunnitelmia...
Lomasuunnitelmiako? - Teen matkalle aikataulun.
"Nyt voimme käydä sillä talolla ja sillä puutarhalla."
Teen päiväsuunnitelman, ennen kuin matkustamme-
ja tarkistan Google Mapsista, kauanko paikkojen välimatkaa ajaa.
Tiedän, kauanko voimme viipyä missäkin.
Kun saavumme perille-
voimme olla puutarhassa puoli tuntia-
ja kun talo aukeaa, katsomme sitä.
Teelle on puolituntinen, ja sitten ajamme 38 minuuttia...
Sitten alamme nauraa... - Tämä on aika noloa.
Niin se menee. Näemme päivässä paljon.
Vähässä ajassa ehtii nähdä paljon.
Kuulostaa rentouttavalta... - Aivan.
Viikossa tulee täyteen 2000 kilometriä.
Sininen on liian sininen. Sen pitäisi vivahtaa liilaan.
Tämä on hyvä. Valokuvataan tämä.
Minulla on aina paljon kaikkea. Teen paljon vaatteita eri kankailla.
Sitten luomme näytöksille "lookit", innoissamme 150-160 kappaletta-
joista pitää karsia 50-60 "lookiin".
Kun joutuu "tappamaan rakkaitaan", on hyvä olla apuna Patrick ja Nancy-
jotka neuvovat, mitä tehdä.
Mietin vain, mitä tekisimme.
Kaikki kuuluu yhteen tarinaan. Millaisen matkan teemme?
Marilyn-kuviot voivat toistua pari kertaa.
Niiden ei tarvitse olla samassa osiossa, jottei tule yliannostusta.
Tästä pitää karsia. Tässä on kaksi mallistoa.
90? - 81.
Vien violetin paidan pois.
TALVIMALLISTO 2001-2002 Pariisi, maaliskuu 2001
Opin tästä näytöksestä paljon.
Muotimaailma muuttui täysin.
Isot yritykset tulivat tärkeämmiksi. Ne ostivat pienet suunnittelijat.
McQueen, Jil Sander ja Helmut Lang ostettiin. Maailma muuttui.
Asusteista tuli tärkeämpiä, ja muoti muuttui kylmemmäksi.
Mallit eivät hymyilleet enää. Muutos oli suuri.
Se oli minulle vaikeaa aikaa.
Liikekumppanini Christine Mathys kuoli kaksi vuotta aiemmin.
Se oli muutoksen aikaa. Pohdin yritykseni tulevaisuutta.
Jatkammeko uuden kumppanin kanssa vai myymmekö yrityksen?
Moni kysyi meiltä, haluammeko mekin myydä.
Jotain tuntui puuttuvan.
Siinä oli paljon hyvääkin, mutta esitystapa oli kylmä.
Romantiikka puuttui, mistä yleisö ei tainnut pitää.
Lehdistö tai asiakkaat eivät pitäneet mallistosta. Myimme sen alessa.
Se oli minulle raskasta mutta ehkä hyödyllistäkin.
Heidän reaktionsa oli isku kasvoihin.
"Tämä ei ole Driesiä, jota haluamme nähdä. Emme hyväksy tätä."
Oli selvää, mihin suuntaan lähtisin.
Teimme paljon päätöksiä.
En lähtisi tekemään kylmiä asusteita, kenkiä ja laukkuja.
Jatkaisin sen parissa, mitä edustan:
käsityötaidon ja konstailemattomuuden.
KESÄMALLISTO 2005 La Courneuve, lokakuu 2004
Onpa kaunis näkymä.
Se oli hieno. Tuossa oli terassi.
Miten meni? - Hyvin.
Pidätkö tästä? - Tämä on mahtava.
Näytös on ainoa tapa näyttää, mitä olen tehnyt puoli vuotta.
Se on ainoa yhteydenpitotapani.
Vaatteiden lisäksi kyse on valoista, äänistä-
mallien kävelytyylistä, meikeistä, hiuksista... Kokonaisuudesta.
Niin saan näytettyä ajattelutapaani ja visiotani.
"Tehkää sillä, mitä haluatte."
En ajattele paljonkaan luomisen taikaa. Tälle ei ole salaista kaavaa.
"Vähän tähtipölyä päälle, niin tähän rakastutaan."
Ei se niin toimi. Taika piilee siinä, -
että vaate tuntuu rehellisesti ja intohimoisesti tehdyltä-
ja että se tulee sydämestä.
Sen pitää tuntua todelliselta.
Voisimmeko käyttää konfettia? - Konfettiako?
Tai jotain muuta räjähtävää-
joka loisi erilaisen loppuhuipennuksen.
Kun pojat seisovat lavalla, ilma täyttyisi kullasta-
ja heidät näkisi sen välistä.
Jälkeenpäin lattia olisi täynnä... - Konfettiako?
Pojillakin olisi konfettia päällään.
Siinä olisi vähän Marilyn-tuntua. - Boo-boo-bee-doo?
Haluatko Marilyn-kakun? - Tai sanoja konfetteihin?
Se olisi surrealistista.
Sitten sinun täytyy... - Mitä niin?
Niihin pitää kirjoittaa nimet, jotta he tietävät...
Tuossa on liikaa.
Driesin yläpuolelleko? - Niin, mutta keskelle...
Tämä ei riitä. - Tuosta tuli hyvä.
Näyttää hyvältä, kun reunat häipyvät.
Selvä, 800 vielä.
KESÄMALLISTO 2016 Pariisi, kesäkuu 2015
Pukijat valmiina. Aloitetaan.
Valmiina.
3, 2, 1... Liikkeelle.
Liikkeelle.
Kädet taskuihin. Jürgen, ovatko kädet taskuissa vai eivät?
Todellako?
Ehkä vähän kimalletta?
Voisiko tähän laittaa kimalletta, niin kuin Marilynillä?
Oletteko jo nähneet daaliapuutarhan?
Tämäkin osa alkaa näyttää nyt hyvältä, kun on vahvoja värejä.
Oranssia, keltaista, tummanpunaista "Bishop of Llandaff" -daaliaa.
Voilà.
Olen intensiivinen.
Toimistolla teen töitä täysillä. Täällä tilanne on täysin toinen.
Puutarhassa kulkiessa pitää suunnitella, mitä pitää tehdä.
Pitää puhua puutarhureille, järjestellä, tehdä kasvikaavioita...
Tämä on erilaista, mutta pidän tästä.
KESÄMALLISTO 2007 Pariisi, lokakuu 2006
Tämä mallisto on urani tärkeimpiä.
Tässä löysin oikean tasapainon kaiken edustamani välillä-
ja tein silti jotain uutta.
Ajatuksena oli sekoittaa urheilu-ja huippumuotia.
Loimme upeita kankaita. Silkkiä, taftia ja polyesteria-
jotta kankaisiin saatiin tietty liike.
Märän näköisiä kankaita, mikä saatiin aikaan tietyllä langalla.
Kaikki näytti raikkaalta-
mutta myös kauniilta ja nätiltä ja samalla hyvin modernilta.
Tällä mallistolla loimme aivan uudenlaisen estetiikan.
Etniset referenssit ovat poissa-
joten vaatteet ja kankaat ovat nykyaikaisia-
mutta täysin minua.
Ajatuksena on käyttää mitä vain kuviota-
kunhan väri on oikea.
Melkein kaikki on valkeaa.
Sitten voi vaikka leikata ruusun, mutta tausta on valkea.
Eli... - Voiko ne laittaa lattialle?
Kuviot näyttävät hyvältä kovaa valkeaa vasten.
Oli hyvä, että hylkäsimme beigen. Valkea tekee tästä kiinnostavan.
Värit ovat minulle "dadaa", jotain, mitä rakastan.
Niillä on ihana leikkiä ja niitä on ihana käyttää-
jotta saa luotua tietynlaisen tunteen.
Ne ovat yhtä aikaa työ-ja leikkikalu, joilla luon maailmani.
Tässä on vaaleanpunaista. Tässä on neljää väriä.
Voisimme lisätä vähän "likaisia" sävyjä.
Kysyn aina samat kysymykset:
Mitkä ovat tarpeet ja haasteet? Kuinka voimme yllättää ihmiset?
Nyt naistenmallistossakin-
yritämme heilutella hyvän ja huonon maun tasapainoa.
Milloin väri on liian kirkas?
Voiko väri olla liian värikäs? Pitääkö kaiken olla hienostunutta?
Onko kiinnostavaa, kun hienostunut yhdistetään halvan näköiseen?
Driesillä on visionsa. Käytämme hänen mainitsemiaan elementtejä-
ja tutkimme niitä tarkemmin.
Yritämme ehdottaa uusia elementtejä rikastaaksemme mallistoa-
ja syventääksemme sitä.
Sitten näemme, mikä toimii tai ei toimi. Tämä on karsimisprosessia.
Tuo on hyvä. - Minä mietin...
Röyhelöt voisivat kasvaa pienistä ja taas kutistua.
Pidän siitä.
Pidän siitä, että röyhelöt näyttävät surrealistiselta.
Niistä saadaan surrealistista tunnelmaa.
Kestän hylkäämisen. Se on luonnollinen prosessi.
En pahoita mieltäni, kun ajatukseni tyrmätään. Dries tietää paremmin.
Puuvillan kanssa väri tuntuu vähän keskiaikaiselta.
Väri... - Se ei auta.
Aloitan mieluummin alusta. - Mutta jos näet sen puuvillaisena...
En pidä itseäni ryhmäni taiteellisena johtajana.
Ryhmä ei luo minulle, vaan työskentelemme ryhmänä.
Keksin eniten ajatuksia ja päätän, mihin suuntaan menemme.
Valitsen kankaat ja yksityiskohdat. Pidän siitä. Se on työtäni.
Suunnittelijana haluan luoda oman mallistoni, en vain kuvia.
En tiedä, mitä sanoisin. Olen liian väsynyt.
Sulattelen tätä viikonlopun. Jatketaan maanantaina uusin voimin.
Hyvä. Kiitos.
KALKUTTA, INTIA
Kädentiekö on sentin syvempi? Ai, pääntie.
Kun Dries tarjosi minulle töitä Intiasta, hän halusi jonkun kentälle.
Hänen mielestään tuotteesta oli tulossa liian tärkeä-
sähköpostilla hoidettavaksi, joten hän halusi jonkun kentälle.
Tein ensi kertaa yhteistyötä Intian- valmistajani kanssa vuonna 1988.
Intiassa ei valmistettu muotia-
vaan sisustustyynyjä ja polyesteristä tehtyjä morsiuspukuja.
Muotia ei luotu. Siihen ei keskitytty.
Alussa oli vaikea selittää, mitä ja millaista laatua halusimme.
Lauantaihin mennessä meidän pitäisi saada...-...tuloksia? Hyvä.
Älä tee liian paksua. Tämä on jo paksu.
Älä tee paksumpaa. Mohawkissa, jonka näin tänään-
kärjet olivat melkein pystyssä, mitä emme halua.
Alla on jo lankaa, joten muuten tästä tulee kömpelö ja jäykkä.
Emme halua sellaista. Paljetit ovat langan päällä.
Yrittäkää tehdä siitä elegantti. Tehkää ohut linja tarpeeksi pitkäksi.
Ei paria ohutta ja sitten paksua. Se häiritsee minua.
Tämä on suora, suora ja heti näin.
Olisin halunnut tästä suoremman.
Se olisi elegantimpi.
Onko selvä?
Arvostan valtavasti käsityötä ja käsityötaitoja.
Ihmiset eivät ole koneita. Ihmiset antavat itsestään työhön.
He lisäävät jotain itsestään, mikä tekee jäljestä kauniin.
Kirjailut ovat tunnusmerkkini.
Minulla on vastuuni työntekijöitä kohtaan.
Meillä on infrastruktuuri ja paljon työntekijöitä.
Haluan kirjailuja joka mallistoon-
jotta voin tarjota töitä joka sesongilla.
Viimeisillä viikoilla ennen näytöstä olen toimistolla kello 6.30-
päättämässä tyyleistä ja kankaista.
Ihan kuin korttia pelaisi.
Se, jossa on korkea kaulus... Ei vaan hiha. Missä se on?-Tuossa.
Sitä on vain jacquardina.-Petrolin- sinisenä, turkoosina ja fuksiana.
Malliston alussa ajattelin käyttää paljon valkeaa ja vähän värejä-
mikä näyttikin hyvältä.
Nyt ymmärrän, että kun sekoittaa vahvoja värejä valkeaan-
se näyttää liian... räikeältä eikä tarpeeksi uskottavalta.
Lisäsin miesten kankaita, jotka olivat olleet pienessä roolissa.
Metallivärejä ja lurexia on paljon-
joten oli tärkeä saada vaatteista aistikkaita ja helppokäyttöisiä.
Tämä on värikkäin mallistomme, mikä on haaste.
COMO, ITALIA
DRIES VAN NOTENIN TOIMISTO Godefriduskaai, Antwerpen
Hyvin yksinkertainen, eikö? - Niin.
Hihaa täytyy nostaa.
Se kiristää mekkoa, joten nosta kädentietä. Liikkuminen helpottuu.
Mietin, pitäisikö meidän lisätä mieletön olkanauha.
Täysin alla tai...-Ovatko laskokset hameessa vai leikataanko ne?
Voiko tätä leikata auki ylemmäs? - Ei nyt.
Minusta tuntuu...
Se on yli viisi, vai mitä? Eikö se olisi ennemmin näin?-Siinä on viisi.
Ota tästä kuva. Hyvä.
TALVIMALLISTO 2009-2010 Lycée Carnot, Pariisi, maaliskuu-09
Tämän malliston alussa kävin Lontoon Francis Bacon-näyttelyssä.
Kun tulin ulos näyttelystä, olin ihan sokissa.
En tiennyt, olinko nähnyt elämäni kauneimmat vai rumimmat näyt.
Olin todellakin...
...lähes tolaltani rumuuden ja kauneuden sekoituksesta.
Halusin välittää sen tunteen myös mallistooni.
En ollut ennen mennyt niin pitkälle värienkäytössä.
Katsoimme Baconin maalauksia ja välitimme niitä kankaille.
Teimme paljon töitä oikean kiillon ja mattaisuuden löytämiseksi-
luodaksemme oikeanlaisen tunnun.
Osa lehdistöstä rakasti sitä, osa vihasi.
Suzy Menkes jopa keksi uuden nimityksen eräälle värille.
Hän kutsui yhtä käyttämäämme väriä "mädäksi katkaravuksi".
Hän halusi korostaa sitä, ettei pitänyt näkemästään.
Asiakkaatkaan eivät innostuneet. Mallisto oli vaikeimpia myydä.
Riippumattomuuden etu on se, että voi tehdä mitä haluaa.
Toisaalta kukaan ei ole kertomassa, jos olen menossa liian pitkälle.
Onko muoti taidetta? Ero on yksinkertainen.
Muoti on teollisuudenala, vaikkakin luova ja hienostunut.
Välillä käytössä on kiehtovia menetelmiä-
onpa siinä sitten käytetty koneita tai käsityötä.
Muodilla on silti hyvin täsmällinen, rajattu käyttötarkoitus.
Dries tietää voivansa olla muotisuunnittelijana luova-
mutta jos mallistot eivät myy, hänen täytyy lakkauttaa yrityksensä.
Mitä lempikankaallesi tapahtui? - Niinpä. Ja lempihousuilleni.
Voimme kokeilla tätä. Näitäkin.
Kokeile tätäkin...
Se irtosi taas. Laita liivi siihen päälle.
Ei. Halpa. - Liian söpö.
Se on liian söpö. - Liian söpökö?
Kokeillaan sitä... - ...violettiako?
Mutta pidetään sukat ja kengät.
Ja mitä siitä tulee, jos teet sen noin?
Tuo on 50-luvun maalaistyyliä. - Juuri sitä mitä emme halua.
En voi olla ajattelematta sitä.
Hän on pramea nainen. "Pramea" sopii hänelle hyvin-
koska hän on pirteä. "Omalaatuinen" voisi olla surullinenkin.
Omalaatuisella naisella on 25 kissaa, ja hän asuu pimeässä talossa.
Eikö totta? Omalaatuisuus voi ilmetä niin.
"Pramea" on Peggy Guggenheimia, elämäniloa ja cocktaileja.
Hän on aivan liekeissä. Hän palaa prameasti.
DRIES VAN NOTENIN NÄYTTELYTILA, PARIISI
Kävelet hyvin.
Tarvitaanko mekon alle alushame, jotta saadaan leveyttä?
Ajatus liioitellusta naisesta ja vahvoista väreistä miellyttää.
Farkut ovat liian isot, kengät liian korkeat, takki liian suuri-
ja kirjailut räikeitä ja kimaltavia.
Hameessa on 30 metriä tylliä. Se on minulle "pramea nainen".
Käsineet ja T-paita ovat kuin tatuointeja. Yhdistelmät ovat outoja.
Laukku ja käsineet ovat samaa kuviota, eikä niitä erota toisistaan.
Näin tulos on outo ja mielenkiintoinen.
KESÄMALLISTO 2016 Pariisi, syyskuu 2015
Harjoitusten jälkeen tytöt riisuvat kengät, jotka puhdistetaan.
Ne menevät likaisiksi.
Kun tulemme perille, käännyn oikealle ja hän kääntyy oikealle.
Seuraava tyttö on yleisöä kohti, ja sitten seuraava ja seuraava...
Minulla on pitkä historia Etiennen kanssa. Hän oli ensin mallinani.
Hän järjesti juhlia brysseliläisessä Le Mirano-yökerhossa.
Hän tunsi valo-ja äänialan ihmisiä-
joten kerroin haluavani pitää näytöksen.
Hän lupautui heti auttamaan. Nyt hän tuottaa muotinäytöksiä.
Luon ympärilleni perheen.
On mukava, kun minua ymmärretään puolesta sanasta.
Nyt olemme tehneet 95 tai 96 näytöstä, joten...
Koskaan ei tiedä, millainen reaktio on.
Minulle se on aina yllätys, myönteinen tai kielteinen.
Millä hetkellä tunnet löytäneesi malliston?
Minulla ei ole useinkaan sellaista hetkeä.
Näytöksen jälkeenkin voin vielä jossitella ratkaisuja-
tai ajatella, että jokin näytti hyvältä.
Näytöksen jälkeen on vaikeaa katsoa kuvia näytöksestä.
En halua nähdä videota heti näytöksen jälkeen. En pysty siihen.
Olen liian perfektionisti, jotta kestäisin sitä.
Näetkö virheitä? - Näen, aina.
Siksi en ole aina onnellinen, mutta siksi olen se, kuka olen.
Menestys synnyttää paineita, ja ihmiset odottavat aina lisää.
Ei ole aina helppoa olla tunnettu. Paineet ovat suuremmat.
Pääsetkö noidankehästä? - Se on muotialan oravanpyörä.
Siitä on vaikea päästä. Jokainen muotisuunnittelija unelmoi siitä, -
että saisi sapattivuoden tai sapattisesongin.
Olisi ihanaa hypätä sesongin yli, mutta sellainen ei käy.
Mitä teemme beigeille tikeille? Sitä ei ole vielä ratkaistu.
Tässä ne ovat mustat, tässä beiget.
Voimme värjätä ne tummemmiksi, hiekanruskeiksi.
Silloin ne näyttävät käytetymmiltä. Voimme tehdä niistä mustatkin.
Ennen et välittänyt moisesta.
Mallisto perustuu 60-luvun San Franciscon mainosjulisteisiin.
Yhdistämme psykedeliaa perinteiseen miesten muotiin-
ja sotilasunivormuihin. Kutsumme sitä "Rakkauden armeijaksi".
Siinä on Vietnamin jälkeinen, rauhan ja hippipsykedelian tunne.
Onko se tarpeeksi iso?
Tiesimme aikaisin, että yksi unelmistani toteutuisi.
Pitäisimme näytöksen Pariisin Opéra Garnier'ssa-
mitä olemme pyytäneet 15-16 vuotta.
Ei vain oopperatalossa vaan aivan lavalla.
Kun saimme luvan, ajattelimme-
että malliston täytyy sopia siihen tilaan.
Saa nähdä, mitä siitä tulee.
Eikö se olekin liian iso?
Uuvutko koskaan? - Uuvun.
Totta kai. Kun on intohimon ajama, jatkaa loppuun asti.
Joskus sitä menee rajojen ylikin.
Se ei ole aina helppoa. Elämä ei ole aina täydellistä.
Mitä teet, kun tuntuu siltä?
Kärsin?
Joskus se kaikki on minulle liikaa-
jolloin Patrick kannustaa minua ja sanoo, että kaikki menee kyllä hyvin.
Se on pitkän parisuhteen parhaita puolia. Tunnemme toisemme hyvin.
Se on rakkauden vahvuus.
Miesten mallisto on melkein valmis.
Odotamme valmiita vaatteita.
Nyt työskentelemme naisten malliston linjojen parissa.
Tämä on kiireistä aikaa.
Mallistojen päällekkäin osuvat viikot ovat raskaita.
Mutta onko kaikki mennyt hyvin tähän asti?-Mitä tuohon sanoisi?
Joka muotisuunnittelija kokee urallaan ja elämässään hetkiä-
jolloin haluaa lopettaa. Se ei tunnu jatkamisen arvoiselta.
Sitten näkee kaksi yhteensopivaa asiaa, mikä aiheuttaa riippuvuutta.
Sitä tietää voivansa luoda hetken kauneutta-
ja hetken, joka herättää tunteita.
Minulle tunteikas hetki on se, kun jokin napsahtaa kohdalleen.
Kun kokki laittaa ruokaa, valmistelut ovat tärkeitä-
mutta kun hän saa maistaa sitä, mitä on yhdistellyt-
hän yllättää sekä itsensä että heidät, jotka maistavat ruokaa.
Asiat ovat verrattavissa.
Kun on valinnut oikeat ainekset-
ne täytyy esitellä oikealla tavalla.
TALVIMALLISTO 2016-2017 Pariisi, tammikuu 2016
Tulevatko kädet taskuihin? - Tulevat.
Odotetaan vielä viisi minuuttia.
Ovatko Driesin kaltaiset ihmiset katoamassa nykyisin?
He ovat jo kadonneet, eikä kukaan ole tullut heidän tilalleen.
Siksi Dries on oikea aarre, ja häntä tulee kohdella sellaisena.
Muotiteollisuus on kaivanut oman hautansa-
ja Driesin laiset ihmiset pitävät liekin elossa.
Kas niin. Paineita oli liikaa.
Suomennos: Paula Honkanen BTI Studios